Jeg vil ikke måtte si dette.
Du kommer til å bli sint, og det har du all rett til å bli.
Jeg vil ikke si dette, men faen, jeg må utforske det.
Jeg kan ikke hjelpe om du blir sint, for min høyere makt-
- eller hva det enn er, presser meg til å prøve.
Jeg vet ikke hva Hannah kommer til å si, men jeg vet hva jeg skal si.
Jeg skal si: "Vi har mye historie som vi ikke kan glemme."
"Vi kan ikke slippe hverandre, så la meg ta hånd om barnet med deg."
Ja...
- Jeg vet heller ikke hva hun vil si. - Har du noe du vil si meg?
Du gjør det du må.
- Jeg er ingen dyrepasser. - Hva faen? Si noe mer.
Bare si det. Spytt meg i ansiktet eller slå meg. Kom igjen.
Hvorfor skulle jeg gjøre det? Du har jo ikke gjort noe galt.
Elijah! Elijah!
Hør her, jeg er også veldig frustrert.
Men luftkondisjoneringsknappen rokker ikke. Jeg har brukt skrujern.
Hvorfor ventet du til du var gravid med å skaffe halvpene truser?
- Jeg føler meg ikke så bra. - Nei, det er jo klart.
Det er 53 grader her inne, og vi er fattige.
Det vokser en parasitt inni deg.
Vi vil antakelig dø av heteslag når som helst.
Gud, vi kommer til å dø som oldingene i Queens man ser på TV.
Jeg er for pen til å gå til et kjølesenter.
Jeg tenker bare på samtalen med Paul-Louis hele tiden.
- Hva er det som er morsomt? - Navnet hans. "Paul-Louis".
Frarøver jeg barnet mitt en avgjørende del av dets identitet?
Hvem hadde jeg vært uten faren min?
Du hadde ikke kunnet alle låtene i "Funny Girl" da du var fire.
Jeg begynner å tro at jeg var naiv som trodde dette skulle bli enkelt.
Herregud.
Det blir jævla merkelig for meg hvis du vil ta abort nå.
- Hva? - Altså, jeg gjør det.
Det er vel to leger i USA som går med på det, men jeg finner dem.
Jeg skal ikke ta abort, Elijah. Jeg har følelser, det er annerledes.
Apropos annerledes, de brystvortene...
- Hei. - Hei.
- Det er mye saftis. - Det er for tre dager.
Jeg vil ikke gå frem og tilbake hele tiden.
- Hva gjør du på kvartalet mitt? - Jeg lette etter deg.
Gratulerer, du har funnet meg.
Kan vi gå ut og snakke?
Nei. Hva du enn har å si, går det helt utmerket-
- å si overfor min venn Amir. Min nære venn.
Ok, greit.
Vil du ha tillatelse til å lage en til film der jeg fremstilles-
- som Brooklyns Zelda Fitzgerald uten talent-
- og kul frisyre, så går jeg ikke med på det.
Prøv å finne en som i alle fall er litt lik meg og har samme dybde.
Og si ifra når jeg kan gå ut igjen.
Jeg vil ta hånd om barnet ditt med deg.
Jeg savner deg. Jeg savner å være sammen med deg.
Jeg har prøvd å gå videre, men innså at vi ikke kan sløse mer tid.
Jeg vil vise hvem jeg har blitt og være der når du blir mor.
Se deg blomstre og elske barnet mer enn noen har elsket noe levende.
Jeg vil ikke være borte fra deg mer.
Jeg er kjempeforvirret.
Kan vi gå hjem til deg?
Vi prøver igjen. Jeg sa at jeg vil ha den store kanalpakken.
Uansett hva det inneholder. Jeg vet ikke. Animal Planet-
- Court TV... Jeg har ingen anelse.
Jeg vil bare kjøpe den store pakken med alle kanaler-
- så jeg kan se på et stort utvalg programmer.
Kan du vente litt?
- Går det bra? - Ja. Går det bra for deg?
Det føles litt som at vi har publikum.
Disse 97 kassettene inneholder intervjuer gjort av min venn Hermie-
-med Brooklyns eldre innbyggere.
Hvis du hjelper oss å digitalisere disse båndene-
- kan vi skape en lettilgjengelig plattform-
- der folk kan oppleve den fæle statushevelsen på en levende måte.
Én ting vet jeg, Shosh. Det finnes ikke noe verre i verden enn arv.
Ingenting. Derfor må jeg fortjene dette. På ordentlig.
Hermie ga meg alt for å holde drømmen sin i live.
Hvorfor kan du ikke bare drive kafeen og ta det litt rolig?
Liksom slappe av en stund?
Du forstår ikke "greia", eller hva?
Ikke gjør sitattegn i lufta mot meg.
- Jeg legger vekt på et poeng. - Shoshanna! Shosh!
- Kutt ut! Hvordan går det? - Hei.
Ok. Hun er kjempesøt og trivelig, og du kommer til å elske henne.
Men iblant hater man henne, for hun stenger aldri av. Hun er intens.
Hei! Jeg har lett etter deg overalt.
Altså, ikke fysisk, men jeg har bombet innboksen din.
- Jeg savner deg. - Absolutt... Dette er Ray.
Hei sann.
Ok, hva gjør dere i mitt nabolag egentlig?
Dere prøver vel ikke å rane meg? Da stikker jeg dere ned.
Vi digitaliserer noen kassetter.
- Jeg jobber med et prosjekt. - Men hun trenger ikke å vite det.
Hun spør bare for å være snill.
Hva? Vent. Kan man digitalisere kassetter her?
Du har forandret livet mitt, Ray.
Forleden så jeg på "Popples" på VHS og ble helt forskrekket-
- da jeg innså at videokassetten langsomt holdt på å forfalle.
Jeg elsket et ukjent russisk barne- program om en farløs skål borsjtsj.
Signaturfrasen var: "Pappa ville vært så sulten." Det formet meg.
Det der forklarer så mye.
- Jeg husker ikke hva det het. - Vi må finne det.
Hvem byr meg på lunsj?
Mamma? Mamma er ikke her. Mamma har stukket av.
- Hun gikk og kom aldri hjem igjen. - Hun liker ikke å være med meg.
Mamma holder ikke ut pappa.
Hvor er elefantens tær? Oi, hei sann.
- Det der var litt plutselig, Jessa. - Det er greit.
Det der var unødvendig høyt.
Det er bra for barn å høre høye lyder og kjenne rare lukter-
-og få treffe fremmede menn.
Man vil jo ikke at de skal bli kjedelige, Laird.
Vil du ha te, eller noe? Ikke drikk av den der.
- Ikke gjør det, er du snill. - Unnskyld.
Unnskyld. Og unnskyld, Sample.
Kanskje det var litt rart. Men jeg føler meg ikke så bra akkurat nå.
Jeg føler meg ikke så bra. Jeg kan ikke late som-
- at jeg ikke bryr meg om at Adam er oppe med Hannah nå.
De lager nok diagrammer og planlegger hvordan de skal oppdra ungen hennes.
- Ungen hennes! - Unge?
Ja. Ja, ja, ja. Hannah er gravid.
Og Adam vil ta hånd om det. Det er ikke engang hans.
Det er ikke engang hans. Det er en boliviansk løpestreng-fyrs barn.
Venter Hannah et boliviansk barn?
Nå setter jeg i gang.
Hallo?
- Ingen har snakket med dette barnet. - Bank, bank, lille barn.
- "Hallo." - Hører du noe?
"Hei, Adam." Hei, baby.
"Vær så snill, hjelp meg."
"Moren min er merkelig."
Hva? "Hjelp meg. Moren min er merkelig."
- Synes du at jeg er merkelig? - Nei.
- Ikke? - Det høres helt sprøtt ut der inne.
Det er helt sykt.
Det bruser. Det høres ut som ville bølger.
- Et skjell... Det er sprøtt. - Du hører ikke alt det der.
- Alt er ødelagt. - I verden eller i leiligheten min?
I leiligheten din. Luftkondisjoneringen, låsen...
- Og veggen er veldig dårlig reparert. - Det var Elijah som reparerte den.
- Alene. - Hadde han øyebind?
Det var du som laget et stort hull i veggen.
Unnskyld.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Hva er det?!
- Hei. - Hei. Er Hannah her?
- Laird? - Jøss, unnskyld.
Unnskyld, unnskyld, unnskyld. Si ifra når du er påkledd.
Hva gjør du her, Laird?
- Kan jeg se? - Ja.
Ok. Beklager at jeg stormer inn sånn.
Beklager om jeg forstyrrer på noe vis. Men dette er viktig.
Det føltes veldig, veldig viktig å komme opp hit-
- og informere dere begge, men mest deg, om at jeg er her-
- og er helt med på å ta hånd om dette barnet.
- Hva faen, Laird? Nei. - Jeg forsto hvorfor jeg er her.
Meningen med livet mitt var at jeg skulle bli junkie og så slutte-
- for å flytte hit og møte deg og ha den stunden-
- så vi kunne legge en grunn. Så skiltes vi. Det er greit.
Så traff jeg Caroline. Vi fikk barn.
Hun stakk av og ødela alt-
- og ødela livet mitt for å gi meg klarhet.
Du venter barn. Du kommer til å bli en enslig forelder.
Jeg er en enslig forelder. Det er krystallklart!
Etter to slurker er jeg full, men jeg holder meg på banen.
Du drikker aldri midt på dagen, Ray. Hva gjør du?
- Det er bra å prøve nye ting. - Jeg er helt enig, Abelaide.
"Abelaide"? Er du full, eller? Hun heter Abigail.
Abigail. Abigail. Jeg ber om unnskyldning. Abigail.
Nei, det var kult. Jeg likte det.
Ok, jeg har et spørsmål til dere.
Det er litt snedig, så spenn dere fast.
Ville dere heller bo i et stygt hus med utsikt mot et vakkert hus-
- eller i et vakkert hus med utsikt mot et stygt hus?
Hva?
- Mener du alvor? - Ja.
Du må ikke svare hvis du ikke vil.
Nei, det er ikke det. Det er mitt spørsmål.
- Det er mitt spørsmål også. - Det er mitt spørsmål.
- Jeg stiller det til andre. - Jeg stiller det også til andre.
Det er liksom den beste måten å virkelig lære å kjenne folk.
- Absolutt. - Få se deres sanne jeg.
Nettopp, deres sanneste og dypeste jeg. Nettopp.
- Og vi vet jo det rette svaret. - Det gjør vi.
Stygt hus, vakker utsikt.
- Nei. - Nei.
- Nei, overhodet ikke. - Ikke engang i nærheten.
Jeg forstår hvorfor du svarer det. Alle svarer det.
Folk tror at det er rett svar fordi det skal virke dypt, eller noe.
"Jeg bryr meg ikke om hvordan ting ser ut."
Men det er overfladisk, for da kan man godta å ha brister-
- så lenge man slipper å se sitt sanne jeg. Ikke sant?
Men du var nær. Du hadde bare én feil.
Jeg er forvirret. Jeg forstår ikke hvordan du bare bestemte deg...
Det er enkelt. Jeg visste det bare.
Jeg visste det innerst inne, men da jeg hørte om barnet, forsto hjernen.
Det er... Det er enkelt. Det er for mye historie her.
Det er for mye positivt til at vi ikke skal gi det en sjanse.
Du og Jessa, da? Er dere ikke forelsket?
Skal dere ikke sykle vekk og forsvinne?
Hun hadde forlatt meg om fire måneder. Jeg gjorde oss en tjeneste.
- Hvordan er det å knulle Jessa? - Jomfruører...
Du må jo skjønne at jeg har villet spørre om det hele dagen.
Ok. Ja visst.
Det er mer latter. Hun ler mye.
- Ler hun når dere har sex? - Ja.
- Som en frik. Nei, jeg dømmer ikke. - Nei, som en person som ler.
Ler hun fordi hun er uventet usikker på tross av kroppen og håret?
Det var derfor jeg ikke ville svare!
- Hvis du ikke vil fortelle noe... - Fortelle noe...
- ...så skal du bare vite... - ...så skal du bare vite...!
- Du er veldig pen. - Faen ta deg.
Jeg har vært kjemperedd siden jeg fikk greie på det. Livredd.
Men jeg sier ingenting, for da tror folk at jeg er gal.
Jeg vil jo ha barn en gang, så hvorfor kan ikke en gang være nå?
Men jeg har vært forferdelig redd.
Hva om barnet mitt er sykt, og jeg ikke våkner-
- fordi jeg har tatt en halv sovetablett?
Hva om barnet kveles på en for stor matbit-
- men jeg tror at det bare ser på meg storøyd, og så dør det?
Jeg setter barnet i bilen, og når jeg går rundt-
- blir jeg påkjørt, og da ambulansen kommer-
- vet de ikke at barnet er i bilen, så det sulter.
Bilen blir berget med barnet inni.
Tja... Jeg kommer til å være her.
Du vil altså bare være sammen med meg, så jeg ikke roter til alt.
Hvorfor vil du ha barn?
Du vet når man er tenåring, og ikke er klar til å ha sex?
Feil eksempel. Du mistet jo dyden da du var 13 til en livredder.
Du vet når man er liten og ikke er klar til å overnatte hos noen?
- Ja! - Ja.
Man går på barneskolen og alle overnatter hos hverandre-
- på fredager og lørdager, men man bare:
"Jeg må være hos mor, i min egen seng"-
- "og ha mitt eget toalett. Det går ikke."
Men en dag spør noen om man vil overnatte på fredag.
Man bare:
"Herregud. Jeg er ikke bare klar, men jeg må gjøre dette."
Min første var hos en gutt som het Joel.
Foreldrene hans hadde masse rottweilere i bur.
Vi satt og så på "Høl i hue", og hånda mi begynte å skjelve.
Det pleier å skje når jeg skal til å spy. Jeg tenkte: "Å nei."
"Det må ikke skje. Da sender de meg hjem..."
- "...og da er jeg et jævla null!" - Så søtt.
Jeg var veldig liten. Vet du hva jeg gjorde? Jeg svelget det.
- Svelget du det? - Ja, jeg svelget alt spyet.
Nei. Det er jo helt sprøtt.
Det finnes nivåer av galskap. Men ja, det var nødvendig.
Men jeg overlevde, og så var jeg overnattingskongen.
- Ikke vær redd. - Ok.
Fy faen! Dette må du ikke drikke!
Det er fullt av fargestoffer, sukker og dritt som barn ikke skal få i seg!
Du kjøpte det til meg! Jeg vil drikke opp.
- Gi meg brusen min. - Nei.
Får jeg ikke drikke noe?
- Hei. - Du får ikke røyke her.
Kom igjen. Giuliani lot oss alltid gjøre det.
Jeg savner ham. Mineralvann, takk.
Og sportsbilaget. Takk.
Jeg vil ikke ha deg.
Jeg ser ingenting som jeg synes er fint.
Det blir kanskje ikke så pent.
Det er jo ikke meningen at det skal være pent. Og det er greit.
- Bingo. - Ja, vi trenger nok en sånn.
Vi trenger et par sånne.
Jeg kan bygge mye av dette selv.
Kvaliteten blir bedre, og det lekker ikke en masse gift på ungen vår.
Jeg kan begynne med å bygge en barneseng-
- og en enkel kommode til å legge alle barnesaker i.
Toppen kan vi bruke som stellebord, så det er kult.
Det er egentlig alt man trenger.
Og en sånn liten...
...lodden greie i taket. Hva faen heter det?
Det er som et snøre...
Hannah? Hannah?
- Unnskyld. - Hvor tok du veien?
Jeg innså at jeg ikke har hatt noen å snakke med om dette.
Jeg tenker bare på alle sakene vi trenger til leiligheten.
Ja. Jeg er gira.
Det skal bli fint å få fokusere på noen andre enn meg selv. Eller hva?
Ja.
Hvorfor jobber du ikke i dag? Har ikke du arvet et stort kaffeimperium?
På en måte. Det er komplisert. Jeg arvet en del ting-
- og en del foretak, men jeg føler meg splittet. Sjefen min Hermie-
-som døde-
- startet et prosjekt som jeg prøver å arbeide videre på.
Men jeg har ikke Hermies talent for å snakke med folk.
Jeg er ikke like sosial som jeg trodde.
Da bør vi øve.
Øve? Hva mener du?
Hei. Vi holder på med en lydbasert skildring av Brooklyn.
Får vi stille noen spørsmål? Hvor lenge har du bodd her?
- I nesten 90 år. - Utrolig.
Hva skjedde en typisk fredagskveld?
Har en gutt noensinne klart å gjøre dere uvenner?
- Jeg fikk ham. Du vet det ikke. - Nei. Du fikk ham ikke.
Hva hadde du på deg en utekveld?
Kan dere si én ting som har forandret Brooklyn?
Nå for tiden ser man bare SUV-er i gatene.
Folk har til og med SUV-er som barnevogner.
- Hva vil dere vite? - Han skal faktisk stille spørsmålet.
Ja, så... Hva savner du mest med Brooklyn?
Hva var det hos deg han ble forelsket i?
Hvorfor flyttet familien din til Brooklyn?
Jeg var her på ferie.
Du dro hit fra Polen på ferie for 40 år siden og ble værende.
Jeg savner det gamle Brooklyn. Kvartalsfester.
Jeg savner at ingen klager på bråket eller på noe lenger.
Jeg kan si opp leiligheten. Jeg fornyer kontrakten månedsvis.
Månedsvis? Du har jo bodd der i åtte år.
Ja, det er ganske greit.
Jeg kan flytte ut. Jeg vil ikke sparke ut Elijah.
Han er en fantastisk venn, og han er endelig på vei et sted i livet.
Vi kan skaffe en ny leilighet. På Craigslist trenger man ikke megler.
- Kult. - Å ja...
Jeg har stått i en boligkø for kunstnere kjempelenge.
Men de gir først til gifte par, så kanskje det hjelper om vi gjør det.
Ja, og man bør vel bli med i et matkooperativ.
Jeg har aldri villet, for skiftsystemet er fornedrende.
Jeg kan ta skiftene om du har ansvaret for regningene.
Jeg er fortsatt ikke så flink med datamaskiner.
Hva skal du gjøre resten av kvelden?
Jeg skal gå hjem og skrive, og så prøve å sove. Du, da?
Jeg skal vel handle mat.
God suppe.
Faen!
- Hallo? - Er du hjemme? Gå til vinduet.
- Kan du slippe meg inn? - Ja.
- Du var flink i dag. - Jeg?
Du gjorde jo alt. Du fikk fremmede til å åpne seg.
- Det var lagarbeid. - Du ledet angrepet. Jeg hang på.
Ikke snakk om å lede angrep mens du sitter på en hest.
- Det er moro å henge med deg. - Takk.
Tar du det veldig ille opp om jeg kysser deg?
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com